קראו לו פרנק.
- אנחנו נעים בזמן - מה?
היי, אחותי החורגת, כאילו... לפעמים אני דואגת שהיא אוכלת יותר מדי.
- תשתקי, קים! - אני רק מנסה לעזור לך.
- מתוקה, בבקשה. - אין סיבה להתבייש כאן.
הרבה פעמים אנו אוכלים בגלל שאנו מפחדים להתמודד עם השתקפות האגו שלנו.
אנו מוצאים עצמנו מסתכלים על המראה במקום לתוך ודרך המראה.
כאשר נעשה זאת, אנו נוכל לבסוף לראות כמה יפים אנחנו.
- תודה - אין בעד מה. בואי תעלי לכאן. אל תפחדי.
איך אני יכול להחליט מה אהיה כשאגדל?
הו, זאת שאלה קשה. ובכן, תסתכל עמוק. בתוכך, עמוק בתוך ליבך,
ותחפש מה גורם לך להרגיש אהבה, טהורה, אהבה ללא תנאים, ולך עם זה.
בלימודים, בספורט ביחסים שלכם, לכו לעבר האהבה.
- תודה רבה. - בוא תעלה לפה.
הבא.
- מה לעשות כדי ללמוד להילחם? - "?מה לעשות כדי ללמוד להילחם"
בן, אלימות היא תוצר של הפחד. תלמד לאהוב את עצמך באמת.
באמת תאהב את עצמך והעולם יהיה שלך.
- בסדר. - בסדר, בוא תעלה לכאן!
בסדר גמור!
- בוקר טוב. - בוקר טוב!
כמה הם משלמים לך בשביל להיות פה?
אה... תסלח לי?
- מה שמך, בן? - ג'רלד.
ובכן, ג'רלד, אני חושב שאתה מפחד.
אתה אומר לנו את כל הדברים האלה כדי שנקנה את הספר שלך?
בגלל שאני חייב לומר לך, שאם אתה כן, אלה היו כמה מהעצות הגרועות ביותר ששמעתי בחיי
אתה רואה כמה זה עצוב? את רוצה לעזור לאחותך לרדת במשקל?
תגידי לה להזיז את עצמה מהספה להפסיק, לאכול "טווינקיז". ואולי לצאת לשחק קצת הוקי.
אתה יודע מה, אף אחד לעולם לא יודע מה הוא יהיה כשהוא יגדל.
זה לוקח קצת זמן כדי לגלות. נכון, ג'ים?
ואתה...
כן, אתה.
נמאס לך מאיזה דביל שדוחף לך את הראש באסלה? אולי כדאי שתתחיל להרים קצת משקולות
או לקחת שיעורי קראטה. ובפעם הבאה תיתן לו בעיטה בביצים,
בן, אתה רואה את זה? זהו אסיר של הפחד. דוגמא מהחוברת.
- אסיר. - אתם רואים את הפחד אנשים?
הנער הזה מפחד למוות מהאמת. בן, זה שובר לי את הלב לומר את זה,
אבל אני מאמין שאתה נער מאד מוטרד ומבולבל.
- אני מאמין שאתה מחפש תשובות במקומות הלא נכונים - אתה צודק, בעצם.
אני באמת מוטרד... ואני די מבולבל... אבל אני...
ואני מפחד, באמת. באמת מפחד. מאד מפחד. אבל אני...
אני חושב שאתה אנטי-נוצרי מזדיין.
זה מדהים. הבן אדם באמת חושב שהוא אומר את האמת וכל מה שהוא אומר זה פשוט חתיכת שקר!
כל מה שהוא אומר!
כולם חושבים שהוא כל כך מגניב. הוא סתם דביל מזדיין...
אתה בסדר?
- כן. - שב. תירגע.
"שמעת על "סבתא מוות?
מי?
"פילוסופיית המסע בזמן". מה זה?
היא כתבה את זה.
אני... .אני התחלתי לראות דברים...
כאילו, המון דברים ממש מבולגנים.
ויש פרקים בספר הזה שמתארים את הדברים שאני רואה. זה לא יכול להיות צירוף מקרים.
היא בטח בפנים. היא אף פעם לא עוזבת את הבית.
אולי היא ישנה.
דוני, תראה.
שלח לה מכתב.
כל כלי נוסע לאורכו של וקטור דרך הזמן-חלל,
לאורך מרכז הכבידה שלו.
כמו חנית.
- סליחה? - כמו חנית שיוצאת מהחזה שלך.
אהממ... בטח.
ובכדי שהכלי יוכל לנוע במרחבי הזמן, הוא צריך למצוא שער או חור תולעת,
האם השערים האלה... האם השערים האלה יכולים פשוט להופיע בכל מקום, בכל זמן?
אני חושב שרוב הסיכויים שזה בלתי סביר.
לא, מה שאתה מדבר עליו זה מעשה של אלוהים... אם אלוהים שולט בזמן. אז כל הזמן מוחלט מראש,
- אני לא עוקב אחריך. - כל יצור חי עוקב אחרי נתיב קבוע מראש.
ואם תוכל לראות את הנתיב או הערוץ שלך, אז תוכל לראות לתוך העתיד, נכון?
- זה כמו... סוג של מסע בזמן. - ובכן, אתה סותר את עצמך,דוני.
אם היינו יכולים לראות את הגורל שלנו מתגשם,
אז היתה לנו אפשרות הבחירה לשנותו ולבגוד בו.
והעובדה שהבחירה הזאת קיימת, תביא לקץ של כל ההגורל הצפוי מראש.
לא אם אתה נוסע בזמן בנתיב של אלוהים.
אני לא אוכל להמשיך את השיחה הזאת.
- למה? - אני עלול לאבד את העבודה שלי.
בסדר.
זה לא תענוג בשבילי למנוע מכם להכיר את גדול הסופרים של המאה ה-20.
חבל, לא נבחרתי למלכת היקום, כך שאני חייבת לציית לחוקים.
לכן, כל מי שיתפס בבית הספר קורא את הספר הזה יושעה.
לא לדאוג. מישהו הזמין תריסר עותקים של הספר בחנות הספרים סארסוטה.
לאור היעדרו של מר גרין, אנו נקרא עכשיו קלאסיקה אחרת - "גבעת ווטרשיפ" של ריצ'רד אדמס.
הנה, דוני.
תעביר אותם אחורה.
אולי אתה ופרנק תוכלו לקרוא אותו ביחד.
עכשיו אתה יודע איפה הוא גר.
והם צומחים מתוך החזה שלך... פלקסוס סולארי?
בדיוק כמו שהיא תיארה בספר שלה, הדרך שבה הם נעו, הריח שלהם.
זה כמו... כמו עובדים.
שמשוייכים לכל אחד ואחד מאיתנו. הם פשוט... הם כמו נוזל...
עקבתי אחרי זה... לתוך חדר השינה של הוריי.
ומה מצאת?
כלום.
אנחנו קוראים להם מז"ת.
מחוללי זיכרון לתינוק. הרעיון הוא, שאתה קונה את המשקפיים האלה לתינוק שלך
והם ילבשו את זה בזמן שינה.
גרטשן: אבל בתוך המשקפיים האלה יש שקופיות תמונות.
וכל אחת מהתמונות מכילה משהו יפה או מרגיע... כל מה שההורים בוחרים לשים בפנים.
ואיזו השפעה לפי דעתכם תהיה על התינוק?
ובכן, הקטע הוא, שאף אחד לא זוכר את תקופת הינקות שלו. כל מי שאומר שכן, משקר.
אז, אנחנו חושבים שזה יעזור לפתח את הזיכרון בשלב מוקדם של החיים.
כן.
עצרתם וחשבתם, שאולי התינוקות צריכים גם קצת חשכה, שהיא חלק מההתפתחות הטבעית שלהם?
לא.
כן.
מה עם ההורים שמים בפנים תמונות של השטן? או כאילו, אנשים מתים שטויות כאלה?
זה מה שהיית מראה לילדים שלך?
ובכן, אני מתכוון, אבא שלך לא במקרה דקר את אמא שלך?
תצא החוצה.
גרטשן!
גרטשן, אני מצטער על הבחורים האלה.
- שני כרטיסים ל"מתים אכזריים", בבקשה. - שני דולר בבקשה.
מדוע אתה לובש את תחפושת הארנב המטופשת הזאת?
מדוע אתה לובש את תחפושת האדם המטופשת הזאת?
תוריד אותה.
מה קרה לעין שלך?
מדוע הם קוראים לך פרנק?
זה השם של אבי.
ושל אביו לפני.
פרנק...
מתי זה הולך לעצור?
אתה כבר צריך לדעת.
אני רוצה שתצפה במסך.
יש משהו שאני רוצה להראות לך.
ראית פעם שער?
תשרוף אותו עד ליסוד.
אוקיי, עכשיו בנות, אני רוצה שתתרכזו.
כישלון לא בא בחשבון.
בת'אני, אם את מרגישה שאת צריכה להקיא שם, פשוט תבלעי את זה...
- בסדר, אמא. - היי, בהצלחה שיהיה לכן שם.
זה בהחלט היה משהו.
תודה לך, צ'ריטה צ'ן, "עם "מלאכית סתיו.
ועכשיו הגיע הרגע שכולנו חיכינו לו.
זהו תענוג בלתי מפוקפק עבורי להציג לכם את: אמילי בייטס, סוזי ביילי,
סמנתה דארקו, בת' פארמר, וג'וני ג'יימס,
"הן..."ספארקל מושן.
מ-מ-מפורסמים
לא יכול לקרוא את זה
שורף את העור מהעיניים
אני אסתדר בלעדי זה
הנה אחד שאתה לא תתפשר
קשה להסתיר את השקרים
גורמים לי להיות חלש
לא משוגע על זה
הנח את שיקול דעתך העלוב
מי אומר שהם חלק מחיינו?
אתה בעל הכסף, אתה שולט בעדות
שמעתי שאתה בודד, אל תפקפק בעסקי
אתה משלם את הרווחים, כדי להצדיק את הסיבות
שמעתי את הבטחתך, אבל אני לא מאמין לזה
בגלל זה עשיתי זאת שוב
מ-מ-מפורסמים
כמה זמן ישנתי?
כל הסרט.
תראו מה הביא החתול!
מה שלומך, דוני.
אחותך הקטנה הייתה שבורת לב כשהחמצת את ההופעה הגדולה שלה אתמול.
אבא?
אני משוגע.
אתה לא משוגע.
אני הייתי משוגע.
אבל אתה לא משוגע.
- תראה, אתה בני היחיד... - אני יודע...
לא, חכה. אני יודע שאני לא מתקשר גדול, אבל...
...מה שלא יקרה לך, תהיה כנה, תאמר את האמת,
אפילו אם הם יסתכלו עליך מוזר - הם יסתכלו.
אבל מה שאתה חייב להבין, בן,
הוא שכמעט כל האנשים הללו מדברים שטויות.
הם כולם חלק ממזימה גדולה של זיבולי מוח.
והם מפחדים מאנשים כמוך.
בגלל שזבלני המוח האלה יודעים, שאתה חכם מכל אחד מהם.
אתה יודע מה אומרים לאנשים כאלה?
"לך תזדיין".
האש כובתה אמש בסביבות השעה 8:00 בערב.
הכבאים גילו, מה שיוחס "כ"מרתף לפורנוגרפיית קטינים.
קאנינגהם, שלאחרונה התפרסם בזכות ספריו וקלטות המוטיבציה שלו, נעצר מוקדם יותר הבוקר.
- הו, אלוהים! - "במועדון הקאנטרי "פסגות סראסוטה...
הצתה מכוונת לא נשללה כגורם לשריפה.
- "...קבוצת מועסקים בחברת קאנינג ויז'ן" - הו, אלוהים! אבא היה משחק איתו גולף.
...הכחישו בכל תוקף קשר למעגל פרסום פורנוגרפיית הקטינים.
בהצהרה מרושעת, תקף קאנינגהם את מחלקת כיבוי האש,
בטענה למזימה נגדו.
ה-24 באוקטובר, 1988 (נשארו 6 ימים)
אני מצטער, קארן. אבל זה בית ספר מתקדם
אבל אנחנו לא חושבים שהשיטות שנקטת כאן, ראויות.
מה אתה מוצא בדיוק בשיטות שלי לא ראוי?
אני מצטער שנכשלת.
ועכשיו אם תסלחי לי, יש לי עוד פגישה.
את יכולה לסיים את השבוע.
לעזאזל!
אחר הצהריים טובים. יש לי את העונג להודיע
שקבוצת הריקוד של בית הספר במידלסקס,
הוזמנה להשתתף בתחרות של אד מקאהון כוכב נולד '88" בלוס אנג'לס, קליפורניה".
- ".אני יודע עכשיו שדבר נורא עומד להתרחש" - "?למה אתה מתכוון"
השדה, השדה. הוא מכוסה בדם.
דם? הבלים.
בסדר, כבר מחשיך. כדאי שנחזור למאורה.
בחזרה למאורה? זה יבוא לשם. זה מקיף אותנו!
- ".מספיק, פייבר" - ".אנחנו צריכים ללכת מכאן"
כאשר הארנבים האחרים שומעים את חזיונו של פייבר, האם הם מאמינים לו?
למה שזה יעניין אותנו?
בגלל שהארנבים, זה אנחנו, דוני.
למה שנתאבל על ארנב כמו על בנאדם?
אתה אומר שמוות של מין אחד פחות טראגי מהאחר?
כמובן. ארנב הוא לא כמונו.
אין לו ספרי היסטוריה, לא תמונות, לא תודעה של צער או חרטה.
אני מצטער. שלא תביני אותי לא נכון, אני אוהב ארנבים. הם חמודים וחרמנים.
אם אתה חמוד וחרמן, אתה שמח אתה לא יודע מדוע אתה חי.
אתה רק רוצה לעשות סקס כמה שיותר פעמים לפני שתלך לעולמך.
אני פשוט לא רואה את הטעם בלבכות על ארנב מת...
שלעולם לא פחד מהמוות, בתור התחלה.
אתה טועה. הארנבים הללו הם פרי דמיונו של הסופר.
אכפת לו מהם, אז גם לנו אכפת מהם, אחרת אנחנו נפספס את הנקודה פה.
אנחנו לא שוכחים את הפלא שנקרא סיפורים?
"האל מתוך המכונה"? מכונת האל?
זה מה שהציל את הארנבים.
לא, זה היה מגוחך. אני אחזור אליך.
- רוז. - קיטי.
רוז, אני בטוחה שאת מודעת להאשמות הנוראיות נגד ג'ים קאנינגהם.
אני יודעת. ראיתי בטלויזיה, "...משהו לגבי "מרתף לפורנוגרפיית קטינים
בבקשה, בבקשה. אל תשתמשי במילים האלה!
ללא ספק זו מזימה להרוס איש חף מפשע.
לקחתי על עצמי להוביל את קמפיין ההגנה של ג'ים קאנינגהם.
רוז, אני צריכה להיות נוכחת בהעמדה לדין מחר בבוקר.
וכמו שאת יודעת, הבנות אמורות לעזוב מחר בבוקר ללוס אנג'לס.
וכמאמנת שלהן, הייתי הבחירה הברורה ללוות אותן במסע
- אבל עכשיו את לא יכולה ללכת. - נכון.
תאמיני לי, שמכל האימהות האחרות, לא חלמתי שאצטרך לבקש ממך.
אבל אף אחת מהאימהות האחרות פנויה ללכת.
אני לא יודעת, קיטי. זה סוף שבוע לא מתאים. אדי בניו יורק.
רוז, אני לא יודעת אם את מבינה, איזו הזדמנות זו לבנות שלנו!
זה היה החלום של סמנתה ושל כל הבנות שלנו זה זמן רב.
עשיתי אותה הרקדנית המובילה!
לפעמים אני מפקפקת במחוייבות שלך "ל"ספארקל מושן.
אליזבת' תהיה אחראית.
היא תסיע אותך לטיפול.
אם אתה צריך משהו, תבטיח לי, שתתקשר לד"ר ת'ורמן?
איך זה להיות אמא לבן משוגע?
זה נפלא.
לכבוד: רוברטה ספאררו
הנה... מצטערת! הנה קח!
- אתן הולכות לנצח. אני יודעת את זה - גם אני.
הנה המפתחות. יש אוכל במקפיא והשארתי כסף על השולחן במטבח ושלא...
אמא, לכי. אתם עוד תפספסו את מטוס.
אמא, אני צריך...
שום דבר לא מקולקל במוח שלי.
- אני יודעת. - ביי, דוני.
בסדר, לכי. לכי!
שלום, דוני.
יום שישי היום. אתה לא אמור להסתובב עם החברים שלך, להפחיד זקנים.
- מה קורה פה? - אני לא יודעת. זו שאלה טובה.
אני כבר לא המורה שלך לאנגלית. הם פיטרו אותי.
שטויות! את המורה הטובה היחידה פה!
תודה לך.
מה זה "דלת מרתף"?
לשונאי נודע אחד אמר פעם, שמכל הביטויים בשפה האנגלית,
מתוך כל הצירופים האינסופיים של מילים בכל ההיסטוריה,
"דלת מרתף" הוא הביטוי היפה מכולם.
"דלת מרתף"?
אני מבטיח שיום אחד הכל הולך להיות הרבה יותר טוב בשבילך.
תצ'תוק!
אני רוצה לדבר על מה העבר שלך היום. לא.
אני רוצה לדבר עליך ועל ההורים שלך.
הם לא קנו לי מה שרציתי לחג המולד.
מה רצית לקבל בחג המולד באותה שנה?
"את המשחק "היפופוטמים רעבים.
איך הרגשת כששללו ממך "את "היפופוטמים רעבים?
- חרטה. - מה עוד גורם לך להרגיש חרטה?
- שעשיתי זאת שוב. - עשית זאת שוב?
הצפתי את בית הספר ושרפתי את ביתו של הסוטה ההוא.
יש לי עוד ימים ספורים. עד שהם יתפסו אותי.
האם פרנק הורה לך לעשות את הדברים הללו?
אני חייב לציית לו או שאשאר לבדי.
ואז...ואז אני לא אוכל להבין על מה כל זה.
אני לא אוכל לדעת מה התכנית שלו.
אתה מתכוון, לתכנית של אלוהים?
אתה מאמין באלוהים?
יש לי את הכוח לבנות מכונת זמן.
איך זה אפשרי?
איך מסע בזמן אפשרי, דוני?
נגמר הזמן, פרנק אמר.
- מתי זה הולך לקרות? - בקרוב.
מה הולך לקרות?
- פרנק הולך להרוג. - את מי הוא הולך להרוג?
- את מי הוא הולך להרוג, דוני? - אני יכול לראות אותו ממש עכשיו!
השמיים הולכים להיפתח.
אם השמיים היו לפתע נפתחים, לא היה שום חוק, לא היה שום כלל.
יהיו רק אתה והזכרונות שלך...
הבחירות שעשית, והאנשים שנגעת בהם.
אם העולם היה מגיע לקיצו, כל מה שיישאר זה רק אתה...והוא...
...ואף אחד אחר.
אתה יכול להפסיק לקחת את התרופות שלך.
הן תרופות דמה. סתם גלולות המכילות מים.
תודה רבה לך.
דוני...
אתאיסט זה מישהו ששולל לחלוטין את קיומו של אלוהים.
אתה אגנוסטיקן.
אגנוסטיקן זה מישהו...
שמאמין שאין הוכחה לקיומו של אלוהים,
אך לא שולל את האפשרות שאלוהים אכן קיים.
להתראות, ד"ר ת'ורמן.
היי.
התקבלתי.
אני הולכת ללמוד בהארוורד.
אנחנו לגמרי חייבים להרים מסיבה. אני מתכוון, אבא ואמא לא נמצאים.
זה חג ליל כל הקדושים. אנחנו יכולים לצאת מזה בשלום.
אוקיי, אבל זה חייב להיות משהו קטן, בסדר?
יש לנו ביצים, בלוני מים ותריסר גלילי נייר טואלט.
גנבתי 4 בירות מאבא שלי.
- לנו יש בירה מהחבית. - בירה מהחבית זה לנקבות.
רוז, זאת ליליאן ת'ורמן.
זה דחוף מאד שתתקשרי אלי ברגע שתקבלי את ההודעה הזאת, תודה.
את בסדר?
כן, אמא שלי הלכה.
את רוצה להיכנס?
אני לא יודעת, היא לא השאירה פתק וכל הבית מבולגן.
אבל את בסדר?
התקשרת למשטרה?
כן, הם אמרו שאני צריכה לצאת מהבית ושאני אלך למקום בטוח.
אני פשוט כל כך מבוהלת. אני כל הזמן חושבת שמשהו נורא קורה ו...
זה האבא החורג הזה שלי, אני יודעת את זה.
אני מניחה שיש אנשים שנולדים עם טרגדיה בדם שלהם.
- היי, מישהו ראה את פרנק? - לא, אני חושבת שהם הלכו למצוא בירות.
אם אתם שם, בבקשה תרימו. נו, טוב. חדשות טובות.
הבנות, הן זכו בשלוש וחצי כוכבים, ונפל בזכותן לבוא לכאן שוב לרבע הגמר.
סמנתה היתה מדהימה. בכל מקרה...
אנחנו ניקח את הטיסה חזרה היום בלילה...
- אמא, אנחנו צריכות ללכת. - כן, בסדר.
אנחנו נגיע בסביבות 8:30 בבוקר.
אני מקווה שהכל בסדר.
אני אוהבת אתכם. ביי.
גורל
כנגד רצונך
דרך העבה והרזה
הוא יחכה עד אשר
תיכנע לו
תיכנע לו...
- בואי איתי. - לאן אנחנו הולכים?
- דוני. - תראי, אנחנו חייבים ללכת.
"ראית פעם את "סבתא מוות? למה, זה בגלל הספר?
- לא, זה פרנק. - דוני...
הזמן אוזל! אנחנו חייבים ללכת.
דוני, אין פה אף אחד. בוא פשוט נשכח מזה.
"דלת מרתף".
מה?
הו, אלוהים! דוני! דוני!
דוני!
- למה לעזאזל אתם פה?! - הו, אלוהים!
- אתם מתים! - מה אנחנו עושים?
- לעזאזל! - תעזוב אותו!
אל תעזו לזוז! אל תעזו לזוז!
יש רכב!
- תעופו מכאן. עכשיו! - קדימה!
סת', יש רכב שמתקרב לכאן, בוא נעוף מפה!
יש לי סכין יותר גדולה עכשיו.
לעזאזל!
התקשרת לשוטרים המזדיינים?
- (האל מתוך המכונה" (הצלה בלתי צפויה" - מה אמרת הרגע?
- מה לעזאזל אמרת הרגע? - המושיע שלנו.
דוני!
פרנק...
היא מתה?
מה עשיתם באמצע הכביש?! על מה חשבתם?!
לך הביתה!
לך הביתה ותגיד להורים שלך שהכל יהיה בסדר.
לך!
הסערה מתקרבת. אתה חייב למהר.
אני הולך הביתה.
רוברטה ספארו היקרה, הגעתי אלייך דרך הספר שלך,
אבל יש כל כך הרבה דברים שאני צריך לשאול אותך.
לפעמים אני מפחד ממה שאת עלולה להגיד לי.
לפעמים אני מפחד שתגידי לי שזה לא יציר הדמיון.
אני רק יכול לקוות שתשובות אלה יבואו אלי בשנתי.
אני מקווה שכשהעולם יגיע לקיצו,
אני אוכל לנשום אנחת רווחה, "בגלל שיהיה כל כך הרבה לצפות לו.
כולי מוקף פרצופים מוכרים
מקומות שחוקים, פרצופים שחוקים
בהירים ועייפים מוכנים למרוץ היומיומי
הולכים לשום מקום, הולכים לשום מקום
הדמעות שלהם ממלאות את משקפיהם
ללא הבעה, ללא הבעה
להחביא את ראשי, אני רוצה לטבוע בצער
אין מחר, אין מחר
אני מוצא זאת קצת מצחיק
אני מוצא זאת קצת עצוב
החלומות בהם אני מת הם הכי טובים שהיו לי
אני מוצא זאת קשה לומר לך
אני מוצא זאת קשה לקבל
שאנשים רצים במעגלים
זה נורא, נורא
עולם משוגע
הילדים מחכים ליום שהם ירגישו טוב
יום הולדת שמח, יום הולדת שמח
נועדנו להרגיש את הדרך שכל ילד צריך
שב ותקשיב, שב ותקשיב
הלכתי לבית הספר והייתי מתוח
אף אחד לא הכיר אותי, אף אחד לא הכיר אותי
שלום המורה, גלי לי מה הלקח
תסתכלי דרכי, תסתכלי דרכי
אני מוצא זאת קצת מצחיק
אני מוצא זאת קצת עצוב
החלומות בהם אני מת הם הכי טובים שהיו לי
אני מוצא זאת קשה לומר לך
אני מוצא זאת קשה לקבל
שאנשים רצים במעגלים
זה נורא, נורא
עולם משוגע
מרחיב את עולמך
עולם משוגע
מה קורה פה?
תאונה נוראית. השכן שלי... נהרג.
- מה קרה? - נמחץ על ידי מנוע סילון.
איך קראו לו?
דוני. דוני דארקו.
אני מרחם על המשפחה שלו.
כן.
הכרת אותו?
לא.